Automobilcic plavi wrote:Čitam sve ovo i vidim da se nekako sva odgovornost prenosi na neke druge. Nekako, kroz ceo topik provejava kako su svi krivi a ne i mi sami... Slažem se ja apsolutno kako je danas u fudbalu, i sportu uopšte, bitno samo koliko će se novca obrnuti, slažem se i ja da u celoj jednoj takvoj priči im ne trebaju ljudi (ultrasi) koji nisu potrošači. Ali, da li su tu samo drugi krivi, nije valjda da mi nismo ništa zgrešili?
Kao i u svemu u životu, SVI su odgovorni, samo svako treba da preuzme svoju dozu krivice i sve će biti OK.
Ajde da krenem od komercijalizacije samih ultrasa. Šta je jedna ozbiljna ultra grupa danas, osim jedne omanje firme? Pravi se marketing, koji se prodaje, na kom se uzima kinta kako bi mogle druge stvari na tribini da se rade... Znači, i samom ultrasu je najbitnije da njegova grupa kvalitetno „posluje“, kako bi imali veći fond za obavljanje stvari na tribini. Ni glavnoj ultra ekipi na tribini ne trebaju neki buntovnici, brljavci, koje boli k***c za sve to nego idu na tekme da bi pili, brljavili, zezali se, družili i gledali fudbal (nazvaću ih vrlo jednostavno: NEpotrošači), već im trebaju likovi koji će da slušaju, klimaju glavom i kupuju oficijelni marketing (čitaj: potrošači).
I to je tako, ne kažem ja da je to loše, to je jednostavno neminovnost današnjice. Ko je kriv za tako nešto i ko je tako nešto započeo, mi ne možemo utvrditi, ali ko god da je to započeo, pokrenuo je lavinu...
Jer, pazite sad, kada jedna grupa počne jedan takav vid „biznisa“, ona je automatski jača od ostalih jer ima drastično veći budžet i samim tim je puno, puno iznad ostalih na svim „top listama“. Odmah za njima, i druge grupe MORAJU da počnu sa tako nečim, kako bi uspele da ih prate. Praktično, oni koji su to pokrenuli, nesvesno su polako počeli da seku granu na kojoj sede.
Iskreno, ne smatram ja da je to nešto, ne znam ni ja koliko, strašno i kritično, ali, da se ne lažemo, ubija zabavu i ubija poentu navijanja, a to je - zajebancija i druženje.
Drugo što ubija pokret je sigurno policijska represija. I svakako, svi mi odavde znamo mali milion situacija kada je policija bez razloga, iz čistih zaostalih predrasuda, napala ili uhapsila ili ponižavala nekog od naših drugova ili čak i nas same. Međutim, jesmo li mi bolji? Šta mi tek radimo? Jesmo li im dali apsolutnu amnestiju za to što rade? Jesmo, i to mnogo, mnogo puta.
Da pođem od sitnih stvari. Jel svaka grupa u Srbiji barem jednom sačekala nekog u razmeri 20:1 i pritom ga na podmukao način osakatila? Jeste. Jel svaka grupa u Srbiji barem jednom nekoga izbola nožem (što je, gle čuda, pokušaj ubistva)? Jeste. Jel svaka grupa u Srbiji napala ponekad policiju bez razloga? Jeste. Jel svaka grupa u Srbiji barem jednom prekinula utakmicu eto tako, bez ikakvog razloga i povoda, iz čistog hira? Jeste.
Šta mi onda hoćemo? Normalno da će javnost biti protiv nas kada se skoro svakodnevno dešavaju pokušaji ubistava zbog navijačke pripadnosti. Kada nema ni trunke viteštva... A zašto je sve tako? Sve je tako zbog nas samih, sve je tako i zbog stvari koje se i na ovom forumu pišu.
Čim se nekoj grupi desi neki peh, padne im zastava, dobiju batina, pobegnu... i na ovom forumu i uopšte u navijačkom svetu (neću da ispadne da prozivam ovaj forum, on je dobra stvar, samo ako se ispravno koristi) kreću podsmevanja, ruganja, podjebavanja. Pa jebote, dogovore se TB i BU da se ispeglaju na ruke, sve savršeno prođe, i onda posle nedelju dana na ovom forumu osvanu neka zajebavanja na njihov račun, zato što su izgubili tuču. Pa naravno da će posle toga oni da se zalete, potpuno naoružani da osakate drugu stranu, kad im se sipa so na ranu. Zašto ne može lepo da se protivniku čestita što su uopšte došli u situaciju da budu poraženi? Svako ko je ikada išao na tekme, zna da nije mala stvar napraviti grupu.
Poraz je sastavni deo života i nije sramota biti poražen, sramota je ne doći u situaciju da budeš poražen.
Takođe, sve je počelo da se sjebava kada je sve počelo da gubi vezu sa fudbalom. Pa jebem mu mater, zar nije poenta navijača da bodre svoj tim da pobedi? Tako je jednostavana poenta, a kao da je niko ne vidi. Sve ljude koje znam, a još idu na tekme, počeli su na tekme da idu zato što od malena navijaju za taj klub, zato što vole sport/fudbal... Vremenom, zainteresuju ih neke druge stvari na tribini pa počnu na tekme da dolaze i iz drugih razloga. Oni koji krenu iz ovih iskrenih pobuda na tekme, velika većina će ih ostati godinama, decenijama...
Zbog čega se danas dolazi na tekme? Zato što ide ekipa iz kraja, zato što će mi dati baklju da upalim pa ću posle to da prepričavam i da budem glavni baja, zato što će biti nekih incidenata pa ću malo svoj kompleks da izlečim tako što ću da ištangliram nekoga po lobanji ili još gore, zato što ću nekoga malo da secnem... Nisu za to, po meni, krivi ni ti klinci koji zbog toga dolaze, već smo krivi MI koji smo tu i koji ih tome učimo, koji im to dozvoljavamo... Krivi smo jer (p)održavamo takav bolestan sistem vrednosti. Svi su navodno protiv noževa, svi preziru noževe, ali kada se pojavi neka ekipa klinaca koja ih nosi, odmah se o njima priča: „Jebote, kako su ludi, nisu normalni itd itd“. I svi ih neguju na tribini, jer im trebaju, niko ih ne tera sa tribine, jer zna da ako ih otera, neće više imati ekipu za fajt... Zašto se jednostavno ne bi pokušalo sa prevaspitavanjem od malih nogu, dok su ti klinci još uvek klinci? Ko zna, izgleda da svi kod nas vole da rade stvari na lakši način pa makar one bile i pogrešne...
Negde sam skoro pročitao da je Unija na kraju prošle sezone pokrenula akciju „vraćanja korenima“ i da su prekinuli organizovanja gostovanja i ostalo. Nemam šta drugo da kažem nego kapa do poda. Ko u takvoj „organizaciji“ opstane i nastavi da ide na tekme, ići će do kraja života...
Raspisao sam se, verovatno će to nekima biti i prepreka da pročitaju (što govori o njima), ali smatram da sam obuhvatio dobar deo stvari zašto smo MI krivci što je „zabava nestala“. Ostaviću nekom drugom da piše o tome zašto su krivci neki drugi...